- Flot ur. Hvor vandtæt er det? - Ned til 200 meters dybde.
- Og der er datoviser? - Ja.
- Jeg ville have valgt en metalrem. - Nå?
Ja. Jeg tror, jeg ville foretrække en metalrem.
- Jeg har haft det her i årevis. - Hvor langt ned er det vandtæt?
- 100 meter. - Hvor længe har du haft det?
I ni år. Jeg er faktisk lidt træt af det.
Jeg har tænkt på at købe et nyt.
Vi tager derhen, hvor jeg købte mit ur, -
- og så siger jeg, at du er en kollega og ven, og så får du rabat.
Ejeren og hans far er mine patienter, så jeg kender dem godt.
Tænk over det.
- Hej. - Hej.
Undskyld, jeg kommer så sent. Har du spist?
- Jeg har fået lidt æbletærte. - Er det okay, jeg får lidt at spise?
Helt klart.
- Vil du have noget? Kyllingevinger? - Nej tak.
- Har du penge? Ellers kan jeg give. - Nej tak, jeg har penge.
- Er du blevet klippet? - Ser det godt ud?
Ja, det ser fint ud.
- Skal du ikke have dine fritter? - Jeg spiser dem sidst.
- Hvorfor det? - Jeg gemmer det bedste til sidst.
Sådan gør jeg også.
Undskyld, jeg kom så sent i dag, Steven.
- Det gør ikke noget. - Jeg var ovre hos en ven.
Han har fået en ny motorcykel.
Vi tog en tur på den, så derfor kom jeg så sent.
Det er okay.
Jeg fik lov at køre på den lidt.
- Jeg håber, I havde hjelme på. - Ja, selvfølgelig.
Og vi kørte ikke særlig stærkt.
- Jeg har en gave til dig. - Mange tak. Hvad er det?
Hvad er det?
Det er meget flot.
Må jeg give dig et kram?
Tusind tak.
Fantastisk. Det er vandtæt ned til 200 meter.
- Kan man skifte til en læderrem? - Ja, det kan man godt.
Du kan selv vælge rem, men metal holder længst.
Derfor valgte jeg den. Det er også den dyreste rem.
Far, kan du huske Claire fra min skole?
- Ja. - Hun holder fødselsdagsfest snart.
Det meste af klassen er inviteret. Må jeg tage med?
Far, hvis Kim skal med til festen, må jeg så tage med hende?
Det ved jeg ikke, skat. Din mor og jeg taler om det.
Det synes jeg godt, de må. Claire er sød.
Du mødte hende i butikscenteret, hvor hun spurgte, hvordan man blev læge.
- Hun vil være kardiolog. - Ja, det kan jeg godt huske.
Hvordan var din dag?
Udmærket. Og dig?
Jeg vil ændre nogle ting på klinikken.
Der skal males, og jeg vil have en ny sofa.
Du sidder helt foroverbøjet.
Hvor tit skal jeg sige, at det er hårdt for ryggen?
- Dit hår hænger ned i maden. - Bob, du lovede, du skulle klippes.
- Jeg skal nok. - I morgen.
Ikke i morgen, far. Efter festen.
Jeg kan godt lide, at hans hår er langt.
- Han har så skønt hår. - Hvad så med mit hår?
Det er også skønt. Vi har alle sammen skønt hår.
Jeg har købt den kjole, du kan lide. Jeg tager den på i morgen.
Du kan ikke se den nu, for den skulle lige rettes til.
- Den sorte kjole? - Det var den, du kunne lide, ikke?
Jo. Den anden klædte dig også.
- Men den sorte var perfekt. - Den er måske lidt for kort.
Du ser fantastisk ud uanset kjolens længde.
I morgen bager jeg en citronkage, og kun du får et stykke.
- Heller ikke ungerne? - Nej.
Stakkels dem.
Sagde jeg, at Bob erklærede, at han vil være oftalmolog?
Ja. Bob ville være minearbejder, hvis du var det.
Kan du tænde lidt mere lys?
- Fuld narkose? - Fuld narkose.
Er det godt?
Perfekt.
Martin.
Jeg har sagt, du helst ikke må komme her uden at ringe i forvejen.
Ja, det er rigtigt. Undskyld.
Jeg ville bare sige tak igen. Og vise dig den nye urrem.
Jeg byttede metalremmen til en læderrem.
Undskyld. Det var ikke for at gøre det svært for dig.
Farvel.
Martin, kom her.
- Hvilken rem valgte du? - En af brunt læder.
Må jeg se?
- Flot. - Det er ikke bare noget, du siger?
Jeg kan godt lide den.
Næste gang, du vil herhen, så ring. Det er for dit eget bedste.
Måske er jeg hos en patient eller midt i en operation.
Det giver ikke mening, at du venter her forgæves.
- Godmorgen. - Godmorgen. Jeg har prøvesvarene.
Skal jeg lægge dem på dit bord? - Ja tak. Jeg ser på dem om lidt.
Vores ure er ens.
Lad mig præsentere jer for hinanden. Denne unge mand...
...er en af min datters skolekammerater.
Jeg løb ind i Martin og hans forældre i butikscentret.
Han er interesseret i medicin. Han vil gerne være kardiolog.
Jeg bad ham kigge forbi, -
- så han kan se, hvad det vil sige at være læge.
Det her er Matthew, en god ven. Og en fremragende anæstesiolog.
Fedt.
- Rart at møde dig. - Rart at møde dig.
Sig til, når du er klar.
Jeg skal derind nu. Vi ringes ved og aftaler et møde, okay?
Okay. Farvel.
Din vejrtrækning er blevet bedre.
- Det siger korlederen også. - Sagde du, du skulle længere frem?
Ja. Hun sagde, hun ville se på det. - Bob, har du vandet planterne?
- Mor sagde, hun ville gøre det. - Din mor arbejder meget hårdt.
Derfor hjælper vi til.
Vi aftalte, at Kim skulle gå tur med hunden, og at du vandede planterne.
Kan jeg ikke gå tur med hunden?
Du er for lille til at gå ude om aftenen alene.
- Tak for lån af børsten. - Det var så lidt.
Vi skal af sted.
Sig til Bob, at han skal vande planter.
Jeg har vandet dem. Kom. Vi kommer for sent.
Godnat, skat.
Der er gået 40 år, siden den tyske kardiolog Andreas Grüntzig-
- udførte den første koronare ballonudvidelse 16. september 1977.
Den første patient lever stadig den dag i dag.
Dr. Grüntzig kom desværre ud for en ulykke og døde alt for tidligt.
Det er et af de sjældne tilfælde, hvor vi kan sige:
"Operationen var vellykket, men desværre klarede lægen den ikke."
I de fire årtier, der er gået siden den første ballonudvidelse, -
- er mange ting blevet anderledes. En ny bølge af teknikker...
Jeg skal have en cigaret. Jeg er i baren.
...nye behandlinger mod hjertesvigt, som stamcellebehandling-
- og den hastigt voksende brug af mekanisk kredsløbsstøtte.
Ham, der lavede den, sagde, hvad der var i den.
Men jeg kan ikke huske det nu. Men den er forfriskende.
- Vil du have en? - Nej tak.
Smag den bare. Den er lækker. Tag sugerøret. Det er ubrugt.
Han har ikke drukket i tre år. Forhøjet gamma-glutamyltransferase.
- Godt, du ikke drikker. - Jeg siger ikke nej til en cocktail.
- Jeg henter en til dig. - Vi må hellere gå snart.
- Det er tidligt. - Han skal operere i morgen.
- Men det er da tidligt. - Vi skal operere i morgen.
- Hvordan har børnene det? - Fint.
Bob er begyndt til klaver. Han er talentfuld.
Nu må vi købe et klaver, så han kan øve sig.
Jeg har ikke nået det endnu. Jeg indretter klinikken på ny.
Vores datter har fået sin menses.
- Fint. - Hun var lidt bange, men er okay.
- Du har ikke set hende længe. - Ikke siden sidste sommer.
Du og Mary skulle komme til middag en dag.
Du bør heller ikke blive til sent. Drik din cocktail, og tag så hjem.
Du skal være på hospitalet om seks timer.
- Vi skal af sted, skat. - Ja. Godnat, Matthew.
- Det var en god aften. - Ja.
Har du mange venner?
Ikke vildt mange.
Jeg tror ikke, man kan have mange venner.
Jeg mener, det er svært.
Det vigtigste i livet er at have gode venner. Ikke mange venner.
- Det sagde min far altid. - Din far havde helt ret.
Ja, det ved jeg godt.
Jeg har en god ven, som spiller basketball.
Nogle gange spiller vi sammen.
Jeg regner også min mor for min ven.
Det lyder sært, men siden min fars død har vi været tæt knyttet.
Mig og min mor.
Vi taler om tingene. Masser af ting.
Og hun hjælper mig, så godt hun kan, med en masse.
Jeg hjælper også hende.
Jeg vil bede dig om en tjeneste. Kun hvis du vil. Der er intet pres.
Det virkede bare som en god ide, så jeg tænkte, jeg ville spørge.
Jeg vil gerne have dig på besøg, så du kan møde min kone og mine børn.
Jeg tror, I vil kunne lide hinanden. Hvad siger du til det?
- Goddag. Du må være Martin. - Ja. Du må være Anna.
- Ja. - De her blomster er til dig.
Din mand sagde, du godt kan lide orkideer, -
- men jeg kunne ikke finde nogen afskårne, så jeg købte nogle roser.
- Kan du lide roser? - Mange tak. Jeg elsker roser.
Kom indenfor. Steven venter på dig ude i haven.
- Det er Bob. - Det er rart at møde dig.
- Og det er Kim. - Rart at møde dig.
- Jeg har gaver med. - Det var pænt af dig.
Det er en nøglering med en node i, fordi hun holder af musik.
Og en med en smiley til Bob.
- Hvad siger vi så, Bob? - Tak.
Hvor skønt. Vi må hellere få noget at spise.
- Er du sulten, Martin? - Ja, hundesulten.
- Hvor længe har du sunget i kor? - I to år.
Siden jeg var tolv år. Kan du godt lide at synge?
Jeg elsker at synge, men jeg synger ikke så godt.
- Hvor gammel er du? - 16 år.
- Har du fået hår under armene? - Ja.
Jeg har lige fået menstruation for første gang.
- Må jeg tænde en cigaret? - Du må hellere lade være.
Det er okay. Bare gør det ved vinduet.
Kan du synge noget for os?
- Nu? - Ja. Hvad som helst.
Nej. Ikke lige nu.
- Hun er flov. - Nej. Jeg har bare ikke lyst.
- Hvornår begyndte du at ryge? - For otte måneder siden.
Jeg var ovre hos en ven. Det var faktisk en fest.
Jeg fik en cigaret af en pige, og jeg sagde: "Hvorfor ikke?"
Det var en fejl. Det fortryder jeg, men nu er det for sent.
- Jeg er afhængig. - Må jeg se dine armhulehår?
Klart.
Der er ikke så meget hår. Har du set, hvor behåret min far er?
- Nej. - Han har tre gange så meget hår.
- Du har en flot krop. - Tak.
Vil I med ud at gå en tur? Det er flot vejr.
Jeg vil hellere blive her og høre musik.
- Er det min mp3-afspiller eller din? - Min.
Du skal ikke tage den her og så miste den også.
- Hvad for noget musik kan du lide? - Alt muligt.
Jeg kan lide metal og punk. Hvad med dig?
Jeg mener, det er værd at lytte til alle former for musik.
Det afhænger af mit humør, og hvad jeg laver.
Jeg vil gerne gå tur med dig. Vi kan lufte hunden, hvis det er okay.
Jeg ville foretrække, det bare var os to.
Jeg er lidt nervøs for hunde. For at de slås med en anden hund.
Tanken om at stoppe et hundeslagsmål skræmmer mig.
Er det hjemmelavet limonade?
- Ja. - Den smager fantastisk.
Min mor laver også limonade. Men det er noget tid siden sidst.
Jeg vil bede hende lave noget snart. Jeg elsker limonade.
Jeg vil gerne møde din mor. Så kan vi lave en limonadekonkurrence.
Det ville hun holde af. Børnenes værelser er fantastiske.
- Så store og lyse. - Du må gerne sove her, hvis du vil.
Vi kan lægge en madras ved siden af Bobs seng.
Så kan I hygge jer, inden jeg kører dig hjem.
Mange tak, men nej tak. Jeg skal hjem i aften.
Jeg bryder mig ikke om, at min mor er alene.
- Det bestemmer du selv. - Hvor gik I hen?
- Bare ud på en tur. - Jeg er vild med kvarteret her.
- Det er så stille og rent. Smukt. - Hvor bor du, Martin?
Vi bor i et knap så pænt kvarter i et knap så pænt hus.
Oppe nordpå.
Charmerende dreng.
Ja, ikke?
Jo, meget.
Hvordan døde hans far?
I en bilulykke.
Han kørte ind i en pæl og døde på stedet.
- Hvor længe har du kendt ham? - Ret længe.
Han var min patient for nogle år siden.
- Var du med til begravelsen? - Ja, det var jeg.
Hvorfor var jeg ikke med?
Jeg tror, jeg fortalte dig om det, men du skulle vist noget andet.
- Inviter ham herover igen. - Ja. Han er godt selskab for Bob.
Næste gang kan vi cykle en tur.
Du må hellere tage den. Det kan være fra hospitalet.
- Hallo? - Hej. Hvordan går det?
Jeg har det fint, Martin. Er der noget galt?
Nej, jeg ringer bare for at sige, at jeg havde en vidunderlig dag.
- Det glæder mig at høre. - Ja. Jeg bør gengælde tjenesten.
Jeg vil gerne invitere på middag hjemme hos mig.
Min mor vil elske at se dig.
Hun har ikke set dig i tre år. Ikke siden dengang på hospitalet.
Hun laver forloren hare.
Det er pænt af dig. Det gør vi en dag.
I morgen aften. Jeg har fortalt hende det.
Jeg har bedt hende lave forloren hare og limonade.
Jeg er hjemme cirka 18.30. Skal vi sige 19.30?
Var du på hospitalet i dag?
Nej. Jeg var i skole, og så tog jeg i træningscenteret.
- Var du ikke på hospitalet i dag? - Jo, men jeg havde ret travlt.
Jeg tænkte bare, at du måske var der og ikke kunne finde mig.
Jeg tænkte, at vi kunne se en film sammen.
- Hvis det er okay. - Jeg vil gerne se en film.
Beklager. Jeg skal snart hjem. Jeg kan ikke være sent ude.
Jeg sagde ikke til min kone, at jeg ville komme sent hjem.
Du kan ringe til hende. Og hvis du bliver træt, stopper vi filmen.
Så kan du se resten, næste gang du kommer forbi.
Det er min yndlingsfilm. Det var også min fars yndlingsfilm.
- Vi har blåbærvafler i dag. - Hvorfor fortæller du mig det?
Fordi jeg vil have, at du skal tro mig.
Du er ikke en gud. Tro mig. Jeg har gået på katolsk skole.
Jeg kan komme tilbage senere.
Hvordan ved du, jeg ikke er en gud?
Jeg tror, jeg går i seng.
Undskyld, jeg ikke kan se resten sammen med jer.
- Godnat. - Godnat, Martin.
- Har du været gift længe? - I 16 år.
- Du har smukke hænder. - Tak.
Det har de fleste læger. Hvide, bløde og rene hænder.
- Nå? - Ja.
Jeg kan huske dine hænder fra mine besøg hos min mand på hospitalet.
Jeg fortalte ham endda om dine hænder.
Han var enig med mig. "Du har ret. Han har smukke hænder."
Mange tak.
Kan du huske, at jeg var på hospitalet?
Selvfølgelig.
Jeg vejede lidt mere dengang, og jeg havde brunt hår.
Ja.
Det blev jeg træt af. Jeg afblegede det for en måned siden.
Kunne du bedre lide mig med brunt hår? Som det var dengang?
- Jeg synes, det er pænere nu. - Det er jeg enig i.
Vil du have noget dessert? Jeg har lavet karameltærte.
- Nej tak. - Måske senere.
Du fik en del at spise.
Må jeg se nærmere på dine hænder?
Bare rolig. Han sover. Der er intet at frygte.
Og han vil det her lige så meget, som jeg vil.
- Jeg må gå. - Undskyld, hvis det føles akavet.
Men du får ikke lov at gå uden at smage min tærte.
Jeg henter et stykke til dig nu.
Beklager. Jeg må gå nu. Godnat.
- Godmorgen. - Hvorfor er du ikke i skole?
- Jeg har ondt i hjertet. - Hvad mener du?
Jeg har ondt i brystet.
- Jeg er bekymret for mit hjerte. - Det behøver du ikke være.
Jeg er bekymret, fordi det er arveligt.
- I din alder sker der ikke noget. - Det sagde du også om min far.
Han røg ikke. Han spiste sundt.
Han svømmede næsten hver dag.
Han burde have overlevet operationen, men han døde.
Jeg ryger. Jeg er for nylig begyndt at ryge.
Det gør ondt her.
Jeg sov næsten ikke i nat.
Min mor var så bekymret, at jeg sov inde hos hende.
Hvis jeg havde hår på brystet og maven, hvordan fik du så dem der på?
Så ville vi barbere det af.
Hvor lang tid tager det, inden håret gror ud?
Det ved jeg ikke. En måneds tid vel.
Din søn sagde, at du har meget hår under armene.
Tre gange så meget som mig. Og at du har en behåret ryg og mave.
Jeg har nok mere behåring end dig, fordi jeg er ældre end dig.
Men du får også mere behåring engang. Det styres af hormoner.
Vil du vise mig det?
Vil du tage din skjorte af og vise mig det?
Vil du ikke nok?
Du har mere hår, end jeg har, men ikke tre gange så meget.
Mig og min mor vil gerne have dig til middag i aften.
Vi kan se resten af filmen.
Passer klokken otte dig?
Det er pænt af jer, men jeg kan ikke i aften.
- Jeg skal være derhjemme. - Bare et par timer?
Det kan jeg ikke. Det må blive en anden gang.
Det bliver min mor ked af. Vil du høre en hemmelighed?
Du må ikke sige noget.
Jeg tror, hun godt kan lide dig. Hun er tiltrukket af dig.
Hun siger, det ikke passer, men det gør det.
Og helt ærligt, så synes jeg, I passer perfekt sammen.
I ville blive et godt par.
Hun har en flot krop. Du har selv set hende.
Hun har tabt sig, og hun har en god figur.
Din mor er smuk, men det er vanvid at tro, at vi kunne blive et par.
Husk på, at jeg er gift.
Og jeg elsker min kone og mine børn meget højt.
Og du fejler i øvrigt intet.
Men du burde holde op med at ryge. Lover du det?
Så alt er okay? Jeg fejler ikke noget?
Du er frisk som en havørn.
Du må hellere gå. Jeg har stuegang.
Du skal ikke bruge den kniv. Her.
Brug den her. Den er meget skarpere.
- Værsgo, doktor. - Tak, fru sygeplejerske.
Og husk at skære kæberne af den. De smager skønt.
Det gør jeg.
Hvor er du?
Jeg har ringet hundrede gange. Har du ikke set det?
Ja, jeg er her.
Hvad mener du med, at det kan du ikke? Jeg har æbletærte til dig.
Nej, det skal du. Jeg har ventet i over en halv time.
Bare et lille stykke tid. Jeg kan komme hen til dig.
Er du på hospitalet?
Jeg kan tage æbletærten med til dig.
Hvad er det, der er så vigtigt?
Er det en operation? Er du på hospitalet?
- Hvor har du været? - Indenfor for at ringe.
Fisken er næsten klar. Ræk mig en tallerken.
Jeg ordner det. Jeg skal alligevel vaske hænder.
Tak, søde.
- Har du brug for en hånd? - Nej, det er okay.
Jeg så ham drengen forleden.
- Din datters kammerat fra skolen. - Martin?
Ja, nemlig. Martin. Jeg kunne ikke huske, hvad han hed.
- Hvor så du ham? - På hospitalet.
Det så ud, som om han ventede på dig ved din bil.
Jeg hilste, men han lod, som om han ikke så mig.
Umuligt. Det kan ikke have været ham.
Jeg kan have taget fejl, men det lignede ham meget.
Vil du tage mit stykke af grillen?
Jeg bryder mig ikke om, hvis det får for meget.
- Hej, far. - Hej, skat. Hvor har du været?
Til kor.
- Har du fået noget at spise? - Ja.
Du behøver ikke gå tur med hunden. Det har jeg gjort.
Jeg kom hjem for lidt siden.
- Ved du, hvem jeg mødte i dag? - Hvem, skat?
- Martin. - Martin hvem?
Martin. Ham, der besøgte os forleden. Din gamle patients søn.
Han kørte mig hjem fra kor på sin vens motorcykel.
Han er virkelig sjov. Jeg grinede så meget, at jeg fik ondt i maven.
Ja, han er meget sjov.
Kim, du må ikke køre på motorcykel uden en hjelm.
Jeg havde hjelm på. Jeg fik hans hjelm.
- Hvorfor inviterede du ham ikke ind? - Han skulle hjem.
- Hvor er mor? - Hun tager et bad.
Har du brug for noget?
- Jeg går i seng. - Godnat, skat.
- Har du vækket Bob? - Ja.
Han vil gerne ligge lidt i sengen.
Skal jeg presse lidt mere juice til dig?
Han kommer for sent. Skolebussen er her snart.
Robert, ved du, hvad klokken er? Kom i tøjet.
- Jeg kan ikke stå op. - Du har ti minutter.
Jeg kører dig ikke i skole, og det gør din mor heller ikke.
- Jeg kan ikke stå op. - Bob, kom nu i tøjet.
Far, mine ben, de er følelsesløse.
Jeg kan ikke bevæge dem.
Jeg kan ikke stå.
HJERNE-OG RYGRADSCENTER
- Ved du, hvor du er? - Hospitalet. Neurologisk afdeling.
Præcis. Hvilken dag er det i dag?
- Torsdag. - Nemlig.
Nu tager jeg den her nål, -
- og så rører jeg dig under fødderne med den.
Sig til, hvis...
- Kan du mærke det her? - Ja.
Ja.
Nu skal du sætte dig op og kigge på mig.
Godt. Og stik så tungen ud.
- Hvad skete der? - Alt er helt i orden.
Larry undersøgte ham grundigt. Det er ikke noget.
Tag I bare hjem, så taler vi om det i aften.
Jeg kommer tidligt hjem. Jeg har ikke så travlt i dag.
- Måske skulle han have en scanning. - Det er der ingen grund til.
Han blev bare lidt bange.
- Han har det fint. Ikke også? - Jo.
Måske er der en prøve i skolen i dag, som han ikke helt var klar til.
Ja, han ville hellere være her på hospitalet med Larry og os. Kom.
Far, vil du ikke vise os en operationsstue?
En anden gang. Jeg skal gøre mig klar til at operere. Vi ses i aften.
Må vi bede om hjælp her? Han har brug for hjælp.
MR-og MRA-scanningerne er fine. Blodprøverne ser fine ud.
Kardiogrammet og røntgenbilledet af brystet ser normale ud.
Har han været psykisk presset? Måske med eksamener på skolen?
- Ja. - Det er ikke stress. Han er okay.
Han er lidt ængstelig, men sådan er han bare.
Jeg synes, han skal blive her til i morgen, så vi kan holde øje med ham.
- Hvad med en PET-scanning? - Det er der vist ingen grund til.
Hvad siger du, Larry? I morgen kan han gå hele vejen hjem.
Det er ikke nødvendigt. Lad os se, hvad der sker i morgen.
Der er ingen grund til bekymring.
Tag I hjem, og så tales vi ved i morgen. Jeg er her hele dagen.
Og Anna, det var rart at se dig.
- Selv under de her omstændigheder. - I lige måde, Larry.
- Godnat. - Hej, Larry. Og tak.
Skal jeg sige, at du ikke kan operere i morgen?
Jeg har sagt nej. Lad være med at bore i det.
- Det er ikke nødvendigt, Matthew. - Jeg kommer i morgen.
Jeg tager de donuts med, han godt kan lide.
Det vil han elske.
- Hvor har du været? - Ovre hos Claire.
- Sover far? - Ja.
- Hvordan har Bob det? - Han er helt okay.
De har bare indlagt ham for at være på den sikre side.
- Hvordan har du det? - Fint. Hvad mener du?
- Er du træt? - Jeg har det helt fint.
- Jeg er en smule træt. - Okay.
Vi ses i morgen. Og mens Bob er indlagt, skal du vande planterne.
Har han været på toilettet? Er han stået op?
Ikke for en time siden. Han ville ikke.
- Ville han ikke tisse eller stå op? - Tisse.
- Kunne han stå? - Han sov.
Godmorgen, doktor. Hvordan går det, mrs. Murphy?
Jeg ville lige se til Bob. Kim fortalte mig, hvad der er sket.
Hej, Martin. Det var pænt af dig. Godmorgen, skat.
Så du har besøg af din ven Martin?
Nu får I fred til at være sammen med ham.
Jeg skal også videre. Jeg kommer forbi en anden gang.
Jeg ville hjælpe ham på toilettet, men han ville ikke have det.
Han har tisset i sengen.
Jeg har limonade med, som min mor har lavet.
Smag den, og fortæl mig, hvad I synes.
- Ved du, hvad der er i æsken her? - Hvad?
Kanel-donuts.
Kom op i cafeteriet ovenpå. Kom, når du får mulighed for det.
Jeg har ikke tid i dag. Vi tales ved en anden gang.
Nej. I dag. I cafeteriet.
Bare ti minutter, og du skal ikke lade mig vente forgæves som sidst.
Jeg har en gave med til dig.
Du har givet mig så mange gaver, og jeg har intet givet dig.
Det synes jeg er uhøfligt af mig.
Luk øjnene.
Vil du ikke nok lukke øjnene?
Det er en lommekniv. Det skulle jeg ikke have sagt.
Nu har jeg ødelagt overraskelsen.
- Mange tak, Martin. - Det var dumt.
Martin, jeg skal nedenunder igen.
Okay. Jeg skal ikke holde på dig, -
- selv om du har viet mindre og mindre tid til mig.
Jeg er ked af det med Bob. - Det er ikke så alvorligt.
Jo, det er. Det vigtige øjeblik, vi begge vidste, måtte komme, -
-det er her nu. Tiden er inde.
- Du ved godt, hvad jeg mener. - Nej, jeg gør ej.
Martin, jeg har ikke tid til det her.
Jeg forklarer det her hurtigt, så jeg ikke holder på dig.
Ja. Det er, som du tror. Du dræbte en fra min familie, -
- og nu skal du dræbe en fra din familie.
Jeg siger ikke, hvem du skal dræbe, -
- men hvis du ikke gør det, bliver de syge og dør.
Bob dør, Kim dør. Din kone dør.
De bliver syge og dør. Et: lammelse i lemmerne.
To: intet madindtag. Tre: blødning fra øjnene.
Fire: døden. Et, to, tre, fire. Bare rolig. Du bliver ikke syg.
Jeg sagde det så hurtigt, som jeg kan.
Jeg håber ikke, jeg har holdt på dig for længe.
Én ting til, lige hurtigt.
Skynd dig at beslutte, hvem du vil dræbe. Når vi når til fase tre...
Du kan godt huske fase tre, ikke?
Blødning fra øjnene. Det er fase tre.
Når øjnene begynder at bløde, dør de på få timer.
Nu har jeg ikke mere at sige, medmindre du vil spørge om noget.
- Har han spist noget? - Nej. Han er ikke sulten.
- Hvad mener du med det? - Han er ikke sulten.
Kom nu, skat. Spis en donut.
- Jeg har ikke lyst til en, far. - Jo.
Du er bange for, at vi skælder dig ud for at spise donuts.
Kom så. Spis. Du må godt for os.
- Det må han godt, ikke? - Jo, selvfølgelig.
Du hørte din mor. Spis.
Bob?
Han vil ikke have den. Han spiser den senere.
Sådan.
Sådan. Spis. Tyg. Slug den.
- Lad ham være. Han vil ikke. - Han skal spise dem lige nu.
Han er helt udsultet. Det er derfor, han falder og kravler rundt.
Han skal spise dem alle sammen. De skal være væk om fem minutter.
Det betyder: "På bussen er der vindere og tabere."
Men det er sjovt, fordi det lyder, som om man siger:
"På bussen er der tyve hjerter og tyve røve."
Det er sjovt.
- Har du menstruation? - Nej.
Hvis du er sulten, kan vi bestille noget mad.
Mine forældre kommer sent hjem, så jeg har fået nogle penge.
Jeg er ikke sulten.
Du er den smukkeste pige, jeg nogensinde har mødt.
Jeg er nødt til at gå. Undskyld.
Hvorfor det? Bliv lidt. Vi kan høre musik.
Desværre. Det er blevet sent. Beklager.
Er du vred på mig på grund af min far?
Vær nu ikke dum. Jeg er slet ikke vred på dig.
Jeg troede, jeg havde gjort det klart.
Jeg er ikke vred på ham. Jeg har ondt af ham.
Jeg skal af sted, fordi det er sent.
Længere er den ikke. Jeg troede, du kunne forstå det.
Undskyld, Martin. Jeg elsker dig så højt.
Han holdt op med at spise i dag. Han nægter at spise.
Vi skal tage nogle af prøverne igen.
Tag en dyb indånding. Hold luften inde.
- De har ikke fundet noget. - Okay. Godt. Træk vejret.
Det er under et døgn siden de sidste prøver. De nye vil vise det samme.
For at være ærlig, så tror jeg, det her er en psykosomatisk lidelse.
Jeg er tilbøjelig til at være enig med Anna.
Hvad? Bør vi ikke udelukke alt andet, -
- før vi tyr til at kalde det psykosomatisk?
Det har vi gjort.
Med lidt psykologisk støtte og psykiatrisk behandling, -
-så vil han få det godt igen.
- Han kommer til at gå og spise igen. - Selvfølgelig vil han det.
Anna, hvis Bob havde grøn stær, ville din mening have værdi.
Men heldigvis ser Bob helt perfekt.
Og får han brug for briller, er du den første, jeg går til.
Men drengen kan ikke spise, og han er lam i benene. Undskyld, -
- men jeg har ingen interesse i din lægefaglige vurdering.
Kom, Bob. Lad os gå en tur.
Op med dig. Sådan.
Okay. Klar?
Sådan.
Bob.
Skal vi ikke lege en leg? Jeg fortæller dig en hemmelighed.
Og så fortæller du mig en. Den med den bedste hemmelighed vinder.
Da jeg var på din alder, var jeg lige begyndt at onanere.
Og at ejakulere. Kun en smule.
En lille dråbe. Jeg troede, jeg fejlede noget, for henne i skolen, -
- der havde jeg hørt en masse historier.
En dag, min far havde drukket en del, og mine brødre ikke var hjemme, -
- og han sov i soveværelset, sneg jeg mig derind.
Jeg tog fat i hans penis og gned på den, til han ejakulerede.
Lagnet var smurt ind i sæd.
Så blev jeg bange og løb ud.
Det har jeg aldrig fortalt nogen før.
Nu er det din tur til at fortælle en hemmelighed.
Jeg har ingen hemmeligheder.
Det er umuligt. Du må da have en.
Nej. Det har jeg ikke.
Hvis du bare lader, som om du er lammet, så sig det nu.
Jeg straffer dig ikke. Det gør din mor heller ikke.
- Og vi bliver heller ikke vrede. - Jeg lader ikke som om.
Hvis du gør, og du ikke stopper nu, -
- bliver det værre for dig end et tv-forbud i to måneder.
Jeg tager min barbermaskine og barberer dit hoved med den.
Og tvinger dig til at spise dit eget hår.
Jeg mener det. Jeg tvinger dig til at spise dit eget hår.
- Jeg mener det. - Jeg lader ikke som om.
- Jeg har en ren skjorte med til dig. - Tak.
Har du noget at berette?
Er du sulten? Vil du have noget at spise?
Nej tak.
Måske har du ret. Måske er det psykosomatisk.
Det skal nok gå alt sammen.
Tro mig. Vi er sammen om det her, og det skal nok gå.
Lad os finde noget at spise til dig, og så ser vi til ham den lille.
Far, jeg vil ikke have noget frugt.
Bare en enkelt bid.
For min skyld.
- Jeg kan ikke. - Okay.
Luk op!
Jeg ved, du er derinde!
Luk op, eller jeg smadrer døren!
Martin!
Luk op, eller jeg smadrer døren og knepper dig og din mor, -
-ligesom du gerne ville have det!
Hvis der sker mine børn eller min kone noget, så dør du i fængslet.
Ved du godt det? Du dør i fængslet!
Hvor gammel var hans far, da han døde?
- 46 år. - Havde du drukket den dag?
Han fik et hjerteslag.
Jeg spurgte, om du havde drukket, ikke om hvordan han døde.
Hvor længe har det stået på? Hvor længe har du set ham?
Cirka et halvt år.
- Hvor mødtes I? - Er det ikke lige meget?
- Hvor mødtes du med ham? - På en diner og ved floden.
Han har store psykiske problemer. Det har han altid haft.
Han opførte sig sært, men nu er han helt fra den. Han er farlig.
Vi må gøre noget. Gå til politiet og gøre noget ved det.
Nej. Vi siger ikke det her til nogen. Hvad nytter det?
Havde du drukket, da du opererede hans far?
Kun en smule. Det påvirkede ikke udfaldet.
Kirurgen dræber aldrig patienten. Det kan narkoselægen gøre.
Matthew har begået fejl, der har ført til patienters død.
Det har jeg aldrig.
Bob så ud til at have det lidt bedre i dag.
Han var i bedre humør og var mindre bleg.
Hvorfor fortalte du mig ikke, at du mødtes med ham?
Først så jeg ham ikke så tit. Det blev først jævnligt for nylig.
Jeg ville have sagt det på et tidspunkt. Jeg havde ondt af ham.
Jeg gav ham penge.
Hans mor er arbejdsløs.
Mor, hvornår skal vi hjem?
Snart. Når alle prøverne er taget. Når lægerne siger det.
Men I er jo også læger.
- Sig, at vi skal hjem. - Det skal vi nok, skat.
Mor, var Martin her, mens jeg sov?
Nej.
Vil du vende mig om på siden?
- Er far her? - Nej. Han kommer snart.
- Skal jeg hente noget juice til dig? - Nej. Du må ikke gå.
Bliv her.
Godmorgen.
Hvordan går det?
Kigger du ikke forbi?
Okay. Kun min mor.
Min far kommer snart.
Er du her?
Det kan jeg ikke. Kommer du op og besøger mig?
Tror du virkelig, at det kan lade sig gøre?
Lad os se.
Okay. Okay.
Ja, jeg stod op. Kan du se mig?
Ja. Tak.
Ja, jeg står ved vinduet. Kan du se mig?
Jeg kan ikke se dig. Jeg vinker til dig.
Mor? Jeg vil gerne stå op ligesom Kim.
Hvorfor kan hun stå op, når jeg ikke kan?
Det kan du også snart, skat.
Kim er ældre end dig. Det er derfor, hun kan. Du kan også snart.
Okay, jeg lægger mig tilbage i sengen. I lige måde.
Hej.
Mor, jeg går over til vinduet.
- Hvem talte du med? - Martin. Jeg skulle hilse.
- Du må aldrig mere tale med ham. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg siger det.
- Hørte du, hvad jeg sagde? - Fuck dig.
Hvad sagde du? - Ikke noget.
Jo, du gjorde. Hvad sagde du?
- Det gør ondt. Jeg sagde ikke noget. - Jeg er ikke ligesom din far.
Skal det være på den måde, så tager jeg din telefon.
Så kan du lære ikke at være fræk over for din mor.
- Giv mig min telefon. - Glem det.
Du skal ikke være bange, mor.
Vær nu ikke hysterisk. Så tragisk er det heller ikke.
Det gør ondt, fordi man ikke rører sig, og så kan man ikke sove.
Andet er det ikke.
Det vigtigste er at sikre sig, at man kan nå alting.
Andet er det ikke.
Du får se.
Du bliver også lammet.
Men du vænner dig til det.
- Jeg så det. - Det var bare et tilfælde.
Hvordan det? Hvordan kan de begge være lammet indtil nu?
- Hør lige, hvad du siger. - Jeg så det.
Det betyder bare, at de er i bedring. Ikke andet. At Kim er i bedring.
- Vær nu sød at gå hjem og hvile dig. - Nej. Det går værre.
I dag holder lægerne møde.
Larry og jeg har inviteret to fremragende specialister.
De er fløjet hertil. Jeg skal mødes med dem i dag-
- og fortælle dem om forløbet. En af dem er en ven af direktøren.
Dr. Farrington. Du må have hørt om ham. Han er ekspert i lammelser.
Godeftermiddag.
Mange tak. Jeg vil gerne tale med dig.
- Det tager ikke lang tid. - Klart.
Jeg har kun ti minutter, for jeg skal til undervisning. Hvad så?
Min mand fortalte mig om dig og din far.
Nå? Fortalte han dig også om min mor?
- Nej. - Undskyld.
Måske er det ikke mig, du skal høre det fra, -
- men siden din mand dræbte min far, -
- har han flirtet med min mor. En konstant flirt.
Og for at være ærlig, så har hun også følelser for ham.
Hun synes, han har pæne hænder.
Sandheden er, at han har smukke hænder.
Alle læger har rene, pæne, smukke hænder.
Så sagde jeg: "Gør det bare, hvis du vil."
"Han virker som en rigtig rar fyr."
Og jeg vil ikke stå i vejen for...
...hendes forsøg på at få sit liv på skinner igen.
Jeg er alligevel væk herfra om nogle år. Så får jeg et arbejde.
Hvis min mand begik en fejl på grund af forsømmelighed eller...
...jeg ved ikke hvad, -
- så var den her tragedie hans skyld. Hvorfor skal jeg bøde for det?
Hvorfor skal mine børn bøde for det?
Kort efter min far døde, var der en, der sagde, -
- at jeg spiser spaghetti på præcis samme måde som ham.
De sagde, at det faktum gjorde et ekstraordinært indtryk på dem.
"Se, hvordan drengen spiser spaghetti. Præcis ligesom hans far."
"Han stikker gaflen i den, snurrer den rundt, -
-og så ind i munden med gaflen."
Dengang troede jeg, at jeg var den eneste, som gjorde sådan.
Mig og min far. Senere fandt jeg selvfølgelig ud af, -
- at alle spiser spaghetti på præcis samme måde.
På præcis samme måde. Præcis samme måde.
Det gjorde mig meget ked af det. Meget ked af det.
Måske endda mere ked af det, end da jeg fik at vide, at han var død.
Min far.
Jeg ved ikke, om det, der sker, er fair, -
- men det er det eneste, jeg kan komme på, -
-som minder om retfærdighed.
Uret tikker, og kommer jeg for sent i skole, så er jeg færdig.
Hav en god dag.
Der er ingen grund til, at børnene fortsat er indlagt.
Mener du, I har gjort alt, I kan?
Ja, Steven, det mener jeg.
Hvis jeg var direktør her, ville jeg føle mig som en taber.
Jeg ville ikke kunne sove om natten.
- Godnat, Anna. - Godnat, Ed.
Jeg foreslår, at vi skriver under på udskrivelsespapirerne i morgen.
Var du narkoselæge for Jonathan Lang?
- Tak. Vil du have noget? - Nej tak.
Hvem er Jonathan Lang? - En 46-årig mand.
En af Stevens patienter, som døde på operationsbordet.
Der har været så mange patienter gennem årene.
Jeg kan desværre ikke huske ham.
Kan du skaffe mig hans journal fra arkivet?
Jeg vil kende hans helbredsforløb og dødsårsagen.
Det tror jeg ikke er muligt, Anna.
Jeg må ikke give dig journaler.
Hvorfor vil du have den?
Vil du ikke nok?
Jeg kan ikke give dig journalen, men jeg kan fortælle lidt om forløbet.
Nu kan jeg godt huske ham. Jeg bedøvede ham.
Men hvad får jeg til gengæld?
Det, du ikke fik, dengang vi spiste frokost hos jer.
Hvornår?
Nu.
- Havde Steven drukket? - Ja.
Var det hans skyld?
Ja. Det var helt sikkert ikke min skyld.
Man bebrejder aldrig narkoselægen for en mislykket operation.
Det er altid kirurgens ansvar.
Han havde drukket to genstande, inden vi gjorde os klar den morgen.
Det var heldigvis kun mig, der opdagede det.
Men det var ikke så usædvanligt dengang. Det ved du jo godt.
Tak.
Det her kød er så lækkert.
Du havde ret. Børnene har det meget bedre her.
Jeg tænkte endda på, at vi kunne tage dem med i sommerhuset lidt.
Måske vil lidt frisk luft og et nyt sted gavne os alle.
Ved du, hvad jeg længe har haft lyst til? Kartoffelmos.
Kan du ikke lave noget i morgen?
Du har smukke hænder. Det har jeg aldrig før bemærket.
Det har alle sagt til mig på det seneste. Nu kan jeg også se det.
De er pæne og rene.
Men hvad nytter det, at de er smukke, når de er livløse?
Nogle gange er du bare en inkompetent mand, som siger dumme ting.
"Lad os lave en scanning. Lad os gå med brune sokker."
"Lad os lave kartoffelmos. Lad os tage i sommerhus."
Hvabehar?
Vores to børn ligger for døden, men jeg kan da godt lave kartoffelmos.
- Ikke den tone. - Så flyt ind hos Martins mor.
Hun er sikkert rarere ved dig.
Du ville have børnene hjem, og de kom hjem. Hvad vil du ellers have?
Noget, der sætter en stopper for alt det her. Kan du klare det?
Du ved godt, vi er i den her situation på grund af dig, ikke?
Hvad foreslår du så? Sig noget.
Nej, vent. Nu har jeg det.
Der er en udvej.
Vi skal bare have fat i en krokodilleunge-tand, -
- lidt dueblod og en jomfrus pubeshår og så brænde det.
Har vi nogen tænder liggende?
Tænder? Pubeshår? Ikke noget her.
Lad mig se. Herinde? Pubeshår? Tænder?
Der er heller ikke noget i den her kasse. Hvor er de?
Jeg lagde dem her.
Du flytter rundt på tingene. Det er helt utroligt.
Har du nogen pubeshår, jeg må få?
Nå nej, dem har du ikke længere. Vi har ikke det, vi har brug for.
Vi behøver ikke at skændes. Alting er svært nok i forvejen.
Vi behøver ikke gøre det værre.
Hvis han talte sandt, ville du så ikke også være blevet syg?
Ville du ikke være blevet lam? Hvordan vil du forklare det?
Du har ret. Lad os vente, til vi alle sammen er døde, -
- og så ser vi, hvad du kan gøre ved det. Ingen bekymringer.
Du må hente mere sondemad til børnene. Vi har næsten ikke mere.
Okay.
Godmorgen.
Fik du noget søvn?
Hvad er klokken?
Ti over otte.
Stå op, og kom med mig.
Du kan godt huske Martin, ikke? Han kom herover for at lege.
Jeg sagde, at børnene havde det skidt.
At han måtte blive her, til de får det bedre.
Anna, vil du gå op og lave noget af den limonade, han elsker?
Så bliver jeg her og holder ham med selskab.
Vil du være så sød?
Slip mig fri. Min mor bliver så bekymret.
Tror du, din mor er stolt af dig?
Tror du, hun er glad for, at hendes elskede søn er morder?
Morder?
Der er ingen grund til at bruge et så dramatisk, gammeldags ord.
Men hvis du insisterer...
Morderen, både i min fars tilfælde og nu, er ikke mig.
- Klap i. - Kan du ikke forstå det?
Du spilder tiden, og du har ikke meget tilbage af den.
Jeg sagde klap i.
Steven, det bliver bedre, når det er gjort.
Så får vi visket tavlen ren. Kan du ikke forstå det?
Nogle gange tror jeg, du er naiv, men du er jo videnskabsmand.
Du kan ikke være en idiot. Men hvis jeg lige havde mødt dig, -
- så ville jeg være alvorligt skeptisk over for din dømmekraft.
Jeg vil bare give dig et eksempel. Ikke andet.
Bare et lille eksempel på, hvad jeg mener.
Bør jeg sige undskyld? Nej.
Bør jeg ae dit sår?
Nej, det ville nok gøre endnu mere ondt på et åbent sår.
Der er kun én måde, vi begge to kan få det bedre på.
Forstår du det? Det er en metafor.
Mit eksempel er en metafor.
Jeg mener, det er...
...symbolsk.
Luk døren, Anna. Nu finder du ud af, hvordan det er at dø.
Hvordan det føles, når ens hoved eksploderer.
- Du må ikke skyde ham. - Og hvad så?
- Du skyder mig, og hvad så? Svar! - Så begraver jeg dig i haven!
Og så rådner du op.
Du vil ikke kunne forklare det. Så ved du ikke, hvordan det gik til.
Du vil sige: "Jeg dræbte kun ét menneske."
"Hvorfor er fire mennesker døde? Jeg skød kun én."
Hvis du graver et hul i haven, så sørg for, at det er stort.
Steven.
Han dræbte ham ikke.
- Hvor ved du det fra? - Det ved jeg bare.
Og det var det rette valg.
Ellers ville det være som at dræbe fire mennesker med ét skud.
Ville det ikke være en tragedie?
Jeg flytter sammen med Martin.
Jeg er rigtig ked af det, Bob.
Jeg elsker dig virkelig. Det gør vi alle sammen. Også far.
Men han er i en svær situation, og han har ikke meget valg.
Det er ikke, fordi han ikke elsker dig.
De har købt et klaver til mig.
Mor sagde, det kommer i næste måned.
De har ikke sagt noget til dig, for at du ikke skal blive bange.
Bob, der skete noget frygteligt i går.
Jeg mistede den mp3-afspiller, som jeg fik af Martin.
Jeg ved ikke, hvad der er galt med mig.
Jeg har mistet to mp3-afspillere på ti dage.
Jeg vil bede dig om en tjeneste.
Må jeg få din mp3-afspiller, når du er død? Må jeg ikke nok?
Far. Se.
Mit hår er klippet, som du bad om.
God dreng. Godt gjort.
Undskyld, jeg ikke lyttede til dig og blev klippet med det samme.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Det var så varmt at have, og jeg skulle hele tiden rede det.
Totalt besværligt.
Jeg skulle have lyttet til dig og fået det klippet.
- Nu vander jeg planter. - Nej, skat.
Jeg vandede dem i morges. I morgen.
Far.
Jeg har besluttet mig for, at jeg vil være kardiolog.
Ikke oftalmolog.
Jeg løj for mor, fordi jeg ikke ville gøre hende ked af det.
Jeg kan bedre lide dit job.
Det er mere interessant og udfordrende.
Drengen er meget god til matematik og fysik.
Kim, på den anden side, er, ud over sit talent for musik, -
- meget dygtig til litteratur og historie.
Bob er lidt bagud på de områder.
Hun skrev en fremragende stil om "Ifigenia i Aulis", -
- som hun læste højt for klassen. Hun fik topkarakter.
Hvad med deres opførsel?
De er begge to en anelse urolige. Lige meget.
Jeg har da hørt om småproblemer fra deres lærere, -
- men de har aldrig været frække over for deres lærere.
Og hvis de havde opført sig sådan, ville I have hørt fra os om det.
Kan du lide en af dem bedre end den anden?
Hvis du skulle vælge mellem dem, -
-hvilket barn synes du så er bedst?
Det er et svært spørgsmål.
Det tror jeg ikke, jeg kan svare på.
Det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Tak, fordi du kom herned med dem.
Jeg ville virkelig gerne se dem.
Jeg ville virkelig gerne se jer.
Hej, Bob.
Hej, Kim.
Bob, kommer du ikke herover, så jeg kan give dig et kram?
Bob?
Nej?
Det forstår jeg godt. Det betyder ikke noget.
Du er en mand.
Du er manden i huset, nu din far ikke er hjemme.
I kan bare gå i seng igen.
I skal ikke besvære jer for min skyld.
Du kan godt tage dem med igen.
Anna.
Hvis du vil gøre noget, så gør det hurtigt.
Drengen dør snart.
Det mest logiske, uanset hvor grimt det lyder, er at dræbe et barn.
For vi kan få et barn til. Det kan jeg godt, og det kan du også.
Og hvis du ikke kan, så kan vi prøve reagensglasmetoden.
Undskyld for det, jeg gjorde. Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Jeg tænkte kun på mig selv.
Det var forkert af mig. Jeg var bange.
Det skulle jeg ikke have været.
Lad mig sone dine synder.
Dræb mig lige her og nu, så du er sikker på, at jeg dør, -
- og skæbnen ikke redder mig i sidste øjeblik.
Dræb mig, så jeg kan opleve den glæde at redde min mor og min elskede bror.
Mor, sig det til ham. Far.
Jeg vil gøre alt for dig. Jeg vil endda give mit liv for dig.
De sover alle sammen.
Vi kan tage af sted nu. Ingen vil opdage det.
Du skal bare hjælpe mig til at gå igen.
Mine ben gør ondt efter så lang tid, og jeg føler mig svag.
Men det er okay. Det betyder ikke noget.
Jeg vidste, at det her ville slutte, og at du ville komme.
Vi kan stikke af sammen på din vens motorcykel, -
-men så må du helbrede mig.
Jeg befrier dig, hvis du lover, at vi kan stikke af sammen.
Okay?
Det virker ikke. Du må tage dig sammen.
Kim ligger ikke i sin seng.
Jeg siger, at du skal tage dig sammen.
Er du døv?
Martin, tag dig sammen.
- Hvor er hun? - Hun er væk.
Hvad har du gjort ved hende?
Jeg elsker dig så højt. Det skal du huske på.
Du gav mig livet, og kun du har ret til at tage det fra mig igen.
I er mine herrer, og jeg lever blot for at adlyde jer.
Jeg elsker dig så højt. Husk det, når jeg ligger i graven.
Jeg elsker jer højere end alt andet. Jer og min bror.
Hvor har du været?
På hospitalet og hente sondemad.
Har du set til ham? Har du bedøvet ham?
Jeg slap ham fri.
- Hvad snakker du om? - Han er væk. Jeg slap ham fri.
Hvorfor gjorde du det? Hvorfor slap du ham fri?
Svar mig! Er du komplet idiot?
Det gør ingen forskel, Steven.
Det løser ikke noget. Det ved vi begge to godt.
Mor?
Kan du huske den dag, hvor jeg var fræk over for dig på hospitalet?
Ja.
- Fortalte du far om det? - Selvfølgelig.
Jeg mente det ikke, mor. Måske skyldtes det medicinen.
Vil du ikke nok være stille, Kim?
Gør det ondt i dine ben? Er de følelsesløse?
Har du ondt i ryggen? Er det begyndt?
Far, kom hurtigt! Bob er ved at dø!
Far! Bob er ved at dø!
Far.
- Hvem er din bedste ven? - Det ved jeg ikke, Bob.
Jeg har tre.
To drenge og en pige fra klassen.
Det er godt, Bob.
Det er godt at have mange venner.
Bob bløder fra øjnene.
Kom ned i stuen.
- Nu? - Ja.
Nu.
Steven, hvor er børnene?
De er allerede dernede.
Jeg tror, jeg tager den sorte kjole, som du godt kan lide, på.
Tag det på, du vil.
Men skynd dig.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2017